Skolträff III: Vandringen
![](https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEjHYqTxTombBXoT3sc17TAXpQZjw3FwEsI7aqrHKoNF7R8kq-vWUJt23cpbKovv1dVvmzORjiCVmL2aA2QoWFWC0RGdO_EdCxjOlGquqSaYAhvscIGaFpIw6QGxHHjf7HOy7lgR/s400/IMG_2340_2.jpg)
![](https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEjfQdrW5X_m12Bg_zhrJHKCHsfUHm7shyJX0dPUWSMhOhtvwOKfA-kQKZbJQDUJbJwk5QHRMUhaFcyel2ErnefqpHKimcihfqqV-CP9zoF94veHfbwooyJPpOol3hSCNiz9c-rA/s400/IMG_2352.jpg)
Mats Åberg (f. 1954) Våga
Brons, 2002
En skulpturgrupp i sex delar.
"Vi tvekar inför svåra beslut vi måste ta. Riskerna är stora; vi vet vad vi har men inte vad vi går till mötes. Vi vankar av och an på den trygga stranden men ska över till den andra okända sidan. Kan vi ens ta oss över dit? Floden kanske är för bred, för strid och vad väntar oss där? Ni ser samma häst i flera sekvenser som en serieteckning. Först nosar hästen försiktigt på vattnet. Kliver ner, tvekar och kastar sig sedan ut i floden. Vid ett visst ögonblick ser vi den knappt. Den sammanblandas med vågorna, håller upp huvudet och tar sig med möda över till andra sidan där den kliver upp. Vi lämnar, offrar det välbekanta och kastar oss ut i det okända, märker, förhoppningsvis, att vi kan mer än vi trodde. När vi kommer över till andra sidan frustar vi lyckligt och skakar av oss vattnet. Vi ägde i alla fall modet till förändring och växer i självtillit. Huruvida vi fann svaret eller lyckan är en annan sak. Den här skulpturen handlar inte om det, utan om att ta ett steg i livet; själv tänka och välja väg.
Denna tankegång kan sammanfattas i ett ord; Våga.
Det är det ordet som givit skulpturen dess namn och utformning. Barnen kan, innan de ens börjar fundera i dessa banor, använda hästarna som en lekskulptur. Klappa och rida på dem. Tids nog måste de våga."
Mats Åberg, 2005
Vad väntar oss där?
Jo först mina första mistlar!
Etiketter: Djur, Månadens växt, Resor
1 Reflektioner:
En sådan fin text och skulptur
Skicka en kommentar
<< Home